Denne filmen er en tolkning av den sanne historien om en historisk person.
Selv om kunstnerisk frihet er benyttet, er kjernen i historien sann.
Det er fortsatt en av de eldste redegjørelsene
for menneskets kamp for likhet og frihet.
INSPIRERT AV EN SANN HISTORIE
EN FILM AV AYMAN JAMAL
Ghufaira!
Mamma, hvem er de?
Mamma!
Beskytt søsteren din, Bilal.
Bilal, går det bra med deg?
Jeg har det bra.
Var det den drømmen igjen?
Her. Jeg sparte den til deg.
Det mangler et stykke.
Vel? Jeg venter...
Tusen takk, min utrolige, fantastiske søster.
Bare hyggelig, min kjære bror. Sånn skal det høres ut.
-Hva kan man kjøpe med en dirham? -En velsignelse fra en av gudene.
Kanskje en av dem kan stoppe marerittene dine.
Hvor var gudene da mamma trengte dem?
Jeg kjøper heller noe søtt å spise.
Ghufaira! Hent vann til mesteren! Skynd deg!
Jeg henter det.
Idoler til salgs, idoler til salgs!
Vi har alle farger og former! De oppfyller dine ønsker!
Idoler til berømmelse. Idoler til styrke.
Idoler til fruktbarhet. Idoler til skjønnhet.
Jeg ser at du virkelig ikke trenger et idol som gir skjønnhet.
Idolet trenger deg.
-Takk. -Men til fruktbarhet...
Du vil vel ha en sønn?
Med denne kan du få trillinger!
Se deg for, gutt!
Idolene ser alt.
Idolene vet alt.
Gå deg ikke vill i ørkensanden, fordi vredens ild oppsluker deg.
Kom! Kom inn!
Bevis din tro med rikdom og gaver.
Bero idolenes sinne.
Eller så...
Kom hit, gutt. Kom.
Du vil bli fri fra marerittene dine, gjør du ikke?
Ta den mynten fra lomma di.
Ingen gave er for liten.
Ingen ønsker er for store.
Du kan få alt du begjærer.
Idolene ser alt.
Du bommet!
Med vilje.
Pilene mine trenger verdige mål.
Jeg vil ikke sløse dem bort på ei høne.
Men en hjort...
Hvor finner vi en hjort?
Hva? Safwan, hva gjør du?
Safwan.
Der er det en hjort. En svart hjort.
Her borte, slave!
Jeg sa, "Kom hit!"
Stopp, slave! Jeg befaler deg!
Hjorten tror at den er en løve.
Du bør passe deg.
-Jeg bare tullet. -Hold kjeft og ta henne!
Slipp meg!
-Ikke rør deg. -Vær så snill, ikke gjør det!
Nei!
Safwan, du traff hjorten din i halen.
-Du får ikke skade henne. -Hvordan våger du å beordre meg?
Lær denne rotta en lekse!
Vær så snill, tilgi ham, herre Safwan.
Hei! Hva driver dere gutter med?
Jeg så ikke at det var deg, unge herre Safwan. Unnskyld.
Plager disse slavene deg?
Jeg pryler dem i så fall.
Kom igjen.
Hils faren din at jeg leverer bestillingen hans i dag.
Ghufaira, skadet de deg?
Jeg skulle ha vært her for å beskytte deg.
Jeg skal ikke la noen såre deg igjen.
Kom frem, vær sjenerøs!
Kom med bud, og dette prakteksemplaret kan bli ditt.
Hører jeg andre? Tredje?
Solgt! Solgt! Få denne stakkaren herfra!
Dette er den beste slaven jeg eier.
Han er smart. Han kan lese og skrive.
Han snakker 20 språk! 20, sier jeg!
Han kan til og med snakke med dyr!
Å, store Umayya, du kan ikke be om en bedre tjener på dine handelsreiser!
Den er ikke så smart, men han er sterk som en okse.
-Jeg tar ham. -Gjør du det?
Jeg mener...et utmerket valg!
Han er ganske dyr, men jeg vet at gudene har vært vennlige mot deg,
min kjære Umayya.
Okba, en av disse dagene skal jeg dyppe tunga di i en bolle med tørr sand.
Få ham levert.
Takk, takk, takk så mye!
Aller nådigst! Storstilt!
Deres nåde, jeg har idolene du bestilte.
Skal jeg levere dem hjem til deg eller til markedet?
Hva tror du?
Markedet, din idiot!
Neste gang du er sen, betaler jeg ikke.
Tusen ganger beklager. Det skal ikke skje igjen.
Jeg ble forsinket. Jeg måtte hjelpe sønnen din, Safwan.
-Hva skjedde med Safwan? -Han ble angrepet av en slavegutt.
-Hvilken slave? -De kalte ham Bilal.
Han hadde slått sønnen din i bakken,
men jeg dro bort gutten og reddet ham fra å få juling!
Det holder. Ta med idolene til boden min eller glem avtalen vår.
Selvfølgelig. Umiddelbart.
Bilal.
Plukk det opp.
Jeg sa, "Plukk det opp."
-Hvem er det sitt eple? Hvem er det sitt? -Ditt, sir. Ditt.
Og hva er forskjellen på deg og dette eplet?
Det er ingen forskjell, sir.
Glem ikke det igjen.
Ta ham med ut på gårdsplassen og pisk ham.
Flytt på deg!
Uansett hva du gjør...
En herre avler en herre,
og en slave avler en slave.
Far, jeg håper at du lærer ham en lekse som han aldri...
Hvordan kan du la en slave slå deg?
Bilal lyver, far! Slaven lyver! Han slo meg ikke!
Du fikk meg til å miste ansikt.
Slutt. Slutt med det der, sier jeg.
Hør.
Han gråter ikke. Du bør heller ikke gråte.
Jeg bryr meg ikke hva som skjedde. La ikke en slave gjøre meg forlegen igjen.
Mamma, hva slags mann var faren min?
Din far var en stor mann.
Hva vil du bli når du blir stor, Bilal?
Bonde? Eller en kjøpmann som tjener mye penger?
Jeg vil bli en stor kriger!
Og det skal du bli!
En stor kriger med en vakker stemme.
Og jeg skal ri på en stor hest!
Og jeg skal kjempe mot mine fiender og beskytte deg og Ghufaira.
Det er veldig ærerikt, Bilal.
Men husk at et sverd og en hest ikke kan gjøre deg til en stor mann.
-Kan de ikke det? -Nei, å være en stor mann...
-...betyr å leve uten lenker. -Lenker?
De som du ikke kan se. De som er inni deg.
Inni meg?
Å være en kriger gjør deg ikke til en stor mann
hvis du er lenket til sinne og hevnlyst.
Overtro og frykt er også lenker. Og det er flere.
For å bli en stor mann må du befri deg fra alle sammen.
Men hvordan gjør jeg det? Jeg kan ikke se inni meg selv.
Jeg kan det.
Og jeg ser hjertet til en stor mann, Bilal.
Du finner veien. Veiledning kommer. Du skal få se.
Ingen lenker skal binde deg, ingen lenker.
Du tok feil, mamma. Jeg er en slave.
Og jeg vil alltid være i lenker.
Hvorfor pisket de deg? Du gjorde ikke noe!
Det spiller ingen rolle. Master Umayya kan gjøre hva han vil med oss.
Bilal...
Se hva jeg fant.
Jeg vet at du ikke mente å miste den.
Du kan fortsatt bruke den som en offergave.
Jeg hørte at presten sa at store velsignelser kan komme fra små gaver.
Jeg trenger den ikke.
Jeg skal aldri håpe på noe igjen.
Jeg er en slave og ingen gud på markedet kan endre på det.
Som du vil. Jeg beholder den.
Og jeg skal ikke bruke den heller. Den er din.
Jeg passer på den til du ber om å få den tilbake.
Veldig morsomt.
Måten du flyr av hesten på forbauser meg hver gang. Det blir aldri gammelt.
Det har bare skjedd to ganger...i dag.
Jeg, på den annen side, bommer aldri.
Du elsker å vise deg frem, Saad.
Dessuten har du tid og penger til å øve.
Du trenger mer enn penger for å bli best.
Du trenger besluttsomhet.
Så du er fast bestemt på å jakte på frukt.
Jeg må gå tilbake. Tro meg, du vil ikke gjøre herre Umayya opprørt.
Si meg, Bilal, hvorfor rider du ikke og bare fortsetter?
-Krysse sanddynene til hvor enn de fører. -Og finne palasset mitt?
Hvis jeg fant det måtte jeg sannsynligvis jobbe der.
Ser deg senere, eplejeger.
Her. For hjelpen din. Til neste gang, min venn.
Vær så snill, bare noen få mynter.
Vær så snill, bare noen få mynter til mat.
-Vær så snill, noen mynter. -Unna vei, barn.
Vær så snill, jeg har ikke noe mat.
Nei.
Du vil ikke gjøre det.
Men jeg er så sulten.
Her. Ta denne.
Du er så snill.
Vil du heller betale av egen lomme enn å se guden miste sin rikdom?
Jeg ville redde gutten fra pryl.
Så du bryr deg mer om en tiggergutt enn et idol?
Tror du ikke på prestenes løfter?
Mine unnskyldninger. Jeg er bare en slave og vet ikke bedre.
Gjør du ikke...
...eller gjør du det?
Du er ikke en prest. Du er kjøpmannherren.
-Al-Siddiq. -Sannelig.
Knelte du fordi du trodde at jeg var prest?
Eller var det spørsmålet mitt som skremte deg?
Reis deg, gutt. Og vær ikke redd.
Nei, sir. Jeg er ikke redd.
-Du virker fornøyet. -Deres nåde, hva vet du om frykt?
Jeg har sett nok av det i folks øyne.
Nok til å forstå hvordan de fleste blir slaver.
En kvinne frykter at hun skal føde en jente.
Hun betaler en offergave og ber idolene om å ordne det.
En rik mann frykter fattigdom.
Han deler litt av pengene sine med gudene,
og lover dem mer hvis de hjelper ham med å forbli rik.
En gammel mann frykter døden.
Så han betaler en prest for å frelse ham.
Denne frykten får dem til å søke nåde hos gudene.
Gudene av grådighet og urettferdighet.
I håp om at alle problemene deres skal forsvinne.
Den hellige strukturen ble ikke bygget til å huse denne korrupsjonen.
Den ble bygget for at menneskeheten skulle stå sammen som likeverdige.
-Og følge den eneste skaperen. -Bortsett fra slaver.
Gutt, ingen er født som slave. Du var fri en gang, ikke sant?
Det var jeg. En gang for lenge siden.
Djevler plyndret byen min, ødela hjemmet mitt.
De fanget meg og Ghufaira, søsteren min.
-Hva skjedde med din... -Hun snakker fortsatt til meg.
Herre, alt dette snakket om likhet er bare ønsketenkning.
Det har ingen mening for meg, så spar dine ord til en mann
som har råd til å kjøpe det du selger.
Unge mann, livet er mer sjenerøst enn du tror.
-Jeg er ikke her for å selge noe. -Kanskje det, men ikke til slaver.
Min herre venter på dette. Jeg må gå tilbake.
-Hvem tjener du? -Mester Umayya. Byens rikeste mann.
-Og hva heter du, gutt? -Bilal.
Bilal, jeg så storhet i hånda som reddet gutten i dag.
Glem ikke at store menn er de som velger sin egen skjebne.
Skynd dere!
Godt jobbet, min herre.
-Min herre? -Mester Safwan!
Mester Safwan!
Mester Safwan, din far kaller på deg.
Hvor mange ganger må jeg minne deg på
å knele fremfor meg, slave?
Ned på knærne.
Få er født til å herske. Andre til å tjene.
Du ser ikke bra ut på knærne, bror. Reis deg, min venn.
Vent til du ser hva jeg har til festen i kveld. Du vil elske det.
Hvor er han?
Du er sen.
Du husker søsteren min, Ghufaira.
Frøken, jeg er Soheib.
Førsteklasses slave og en ekstraordinær smed.
Ja, en morsom mann.
Hvor var du? Festen begynner snart. De pisker deg hvis du er sen.
Ingensteds. Mesteren ba meg om å hente Safwan.
Har han skadet deg?
Jeg hadde slått Safwan til en sekk med poteter hvis jeg hadde kommet før.
Den prinsessen... Han og den lille bølla som følger ham.
Du må være sterk, Bilal.
De er bare så sterke som frykten de setter i oss.
Vi må aldri gi opp.
Greit. Tilbake til jobb.
Se her. En leveranse til deres herre fra min herre.
-Den er skinnende. -Godt jobbet, Soheib.
Den er min fineste så langt.
Jeg tror nesten ikke det jeg hører om Al-Siddiq.
Den mannen går på gata og taler imot gudene.
Hver dag. Hver dag. Hvor mange tilhengere? Jeg aner ikke.
Du lar for mye være eksponert. Du stoler for mye på hell.
-Hell står den dristige bi. -Kanskje det.
Men er du villig til å ta samme sjanse i virkeligheten?
Du spør som om du ikke kjenner meg.
Jeg spør fordi jeg ser en overhengende trussel.
Du er virkelig besatt av dette tullet.
Dette tullet kan treffe deg hardt, Umayya.
Vi gjør et eksempel av dem. En påminnelse til de som tør å motsette seg oss.
Tross alt har vi forretninger å ta hånd om.
Abu Al-Hakem, som alltid har du ødelagt kvelden med dine bekymringer.
Bilal, kom og syng for oss. Vi letter på stemningen.
Ja! Jeg har hørt slavene mine snakke om stemmen hans. Få høre den.
Se hvordan han gråter!
Løp hjem til moren din, slave!
Syng en sang til for oss!
Blasfemi!
Syndere. Gudsbespottere.
Hva ser du på? Blikket ned, slave!
Dere slukker tørsten med vann som våre guder har gitt dere.
Men hva tilbyr dere i gjengjeld? Hva? Ingenting!
I dag skal dere bekjenne deres synder til meg, forrædere.
Nei! Soheib! Slipp ham!
Feiging!
-Nei! -Ta denne her! Pisk ham!
-Se! Det er ham! -Det er løven.
Det er Hamza!
Hamza, du kom akkurat i tide.
Se på disse hundene! Disse synderne! De må bli straffet og...
Hvem andre, feiging?
Dere kaller dere for menn?
Dere gjør skam på Mekka og deres forfedre.
Når ble dette vannet ikke fritt for alle?
Vit dette: Jeg ser bare Gud gjennom menneskets handlinger.
Deres barbariske handlinger avslører deres tros sanne farger.
Så slåss mot meg, eller forsvinn fra mitt åsyn!
Hamza.
Velsigne deg. Takk.
Du kom i tide, min gamle venn.
Al-Siddiq, det er altfor lenge siden.
Kom, vi har mye å diskutere.
Kom igjen, Bilal. Hjelp ham opp.
Mitt folk, ta så mye dere trenger fra Zamzam-brønnen.
Ingen soldat stopper dere.
Tror du at forandringen kommer, også for oss?
Kanskje.
Mamma trodde det.
Hvorfor spør du?
Bilal?
I morges...
...oppsøkte jeg ham igjen.
Og hvem er dette? Det er ingen unge tyver å redde her ute.
Sir, hva mente du tidligere med at vi velger?
Tilbyr du å kjøpe meg?
Vil du at jeg gjør det?
Du virker som en bedre herre enn den jeg tjener nå.
Tro det eller ei, Bilal, men din herre er også en slave.
Virkelig? Og hvem er hans herre?
Grådighet. Det verste av dem alle.
-Sier du at ingen er fri? -Jeg gjør ikke det.
Hvordan skal jeg kunne bli fri?
Bare du kan gjøre deg til slave, Bilal.
Tilgi meg, jeg har...
Jeg har aldri blitt behandlet med en slik vennlighet.
Jeg forstår ikke hvorfor en som deg vil hjelpe noen som meg.
Forventer du noe i bytte?
Du skjønner det, Bilal, en mann viste meg vei da jeg var fortapt.
En stor og edel mann som spredte budskapet om likhet.
Jeg har valgt å gjøre det samme, derfor er vi her nå.
Og hvem vet, Bilal, kanskje du også vil inspirere manges hjerter.
Jeg? Hvordan kan jeg gjøre det?
Kom og sett deg. Du oppsøkte meg fordi du ville snakke, gjorde du ikke?
La oss snakke.
Så moren vår hadde rett.
Ja, det hadde hun.
Det virket alltid slik. Hun var alltid så klok.
En skål for sønnen min, Safwan.
Han hadde forretningssansen til å tjene en formue på de små idolene.
Nå har han råd til å betale for sin første fest.
Er du fortsatt sur for at du gikk glipp av et røverkjøp?
Jeg sa til deg at disse idolene kom til å selge.
Det kan være de siste pengene noen av oss tjener.
Hva snakker du om? Det er en formue i disse små idolene.
Du skulle hørt hvordan prestene solgte dem på markedet.
Du var ikke der senere. Det oppsto en krangel og folket lyttet.
En krangel?
-Hvem forårsaket denne krangelen? -Ulver fra den nye bevegelsen.
Deres rykte sprer seg som en brann gjennom byen.
Ikke dette igjen. Hvis en hær er på vei, så blir jeg bekymret.
-Er du bekymret for snakket om frihet? -Hva snakker du om?
De sier at vi beriker oss på folkets desperasjon.
De sier det er en sann gud aldri ville begjære en manns formue.
Hva skjer med våre forretninger hvis budskapet får grep?
Hvor lenge tror du de andre kjøpmennene tolerere et slikt budskap?
De blir ledd ut av byen, eller noen gjør en avtale med dem.
Bare vent.
Se omkring deg.
Det finnes bare én gud, og det er penger.
Det er den sanne religionen i denne byen.
Nå for tiden tilber ikke alle kjøpmenn våre idoler.
Hvor er den late mannen som pleide å selge idoler i sekker?
Han ble med i bevegelsen her om dagen.
Og hvor er kjøpmannherren?
Han ble også med dem, for lenge siden.
Abu Al-Hakam har rett.
Folk kjøper fortsatt mine dadel-idoler, men de spiser dem til dessert.
Er det noen andre forrædere i mitt hus?
Vel? Reis deg og avslør deg selv!
-Du bør spørre slaven din. -Hva? Hva snakker du om?
Slave, hvorfor forteller du ikke faren min om din nye venn?
Umulig. Du må ta feil.
Det er ingen forrædere i huset mitt. Ikke sant, Bilal?
Snakk.
Safwan har beskyldt deg. Hva har du å si til ditt forsvar?
Jeg ba deg snakke, slave. Du har tillatelse til å snakke.
Vi er alle født som likeverdige.
Vi puster den samme luften.
Vi blør samme farge.
Og vi dør og blir begravet...
...under samme jord.
Jeg tror at jeg er like fri...
...som du er.
Frihet? Likeverdig? Jeg hater de ordene.
Umayya, denne våknet opp på feil side av bakken i dag.
Fri? Likeverdig?
Alle, se, vi er likeverdige!
Du ga meg en ørefik for at jeg lot denne slaven gjøre deg til latter.
Hva skal du gjøre nå, far?
Vakter!
For å bli en stor mann
må du frigjøre deg fra lenkene.
Raskere, slave!
Bind ham!
Gi avkall på påstanden din!
Knus viljen hans. La ham råtne i buret.
Ikke noe vann, ikke noe mat. Han tar seg sammen.
Bilal! Hold ut!
Jeg ser hjertet til en stor mann, Bilal.
Gi avkall på påstanden din!
Ingen får røre slaven. Ordre fra Umayya.
-Gi avkall på påstanden din, slave. -Jeg gjør ikke det!
Bilal, går det bra?
Du må være sterk, Bilal.
-En herre avler en herre. -Fri? Likeverdig?
-Og en slave avler en slave. -Jeg vil bli en stor kriger.
Hele menneskeheten er ett rike.
De som ser utover, drømmer bare...
Veiledningen kommer. Bare vent.
Gi avkall på påstanden din!
Knel fremfor meg, slave!
...og de som ser innover, får en oppvåkning.
Når du har våknet kommer din historie til å løpe ut av ørkenen...
...hvor store menn blir satt på prøve.
Vær beredt, Bilal.
For å være en stor mann må man leve fri for lenker.
Bilal, er du våken?
Bra.
Du er modigere enn jeg trodde.
Jeg tar æren for det.
Det kommer sikkert fra at du har sett meg alle disse årene.
Det var modig å avsløre deg selv.
Men dessverre tenker du fortsatt som en slave.
Jeg får deg på rett spor med en liten hemmelighet.
Du skjønner, jeg trodde aldri på gudene.
Nei, nei, nei. Jeg er ikke en idiot.
Sannheten er at vi begge er slaver, Bilal.
Forskjellen på oss er at jeg tilber det som gir meg styrke.
Du? Du tilber noe som vil ødelegge deg.
En fri mann hadde søkt en mulighet til å dra nytte av situasjonen.
En fri mann hadde tilbudt seg å spionere på sin herres fiender.
Han innser kanskje fordelene med det.
Skjønner du hva jeg sier, Bilal?
Hent litt vann til ham.
Skal jeg ta av lenkene?
-Hva sier du, Bilal? -Lenkene mine...
...er allerede av.
Det er merkelig, for jeg kan se dem.
Eller gjør din usynlige gud andre ting usynlige?
Jeg snakker om lenkene inni meg.
Slutte å snakke i gåter.
Skjønner du hvor store problemer du har? Jeg kan drepe deg her og nå.
Det spiller ingen rolle hva du gjør mot meg.
Og det er ikke noe du kan gi meg.
Jeg er allerede fri.
Hva med søsteren din? Er hun også fri?
Vil du vurdere forslaget mitt eller ei?
Du ville ha en hest? Jeg gir deg to.
Og jeg gir både deg og søsteren din et hjem.
Ta imot tilbudet hans.
Hvor er slaven? Hent ham ut hit!
Hent ham!
Derfor er du slave og jeg er rik.
Du skjønner ikke når du har blitt gitt en mulighet.
Synd.
Så drep meg da.
Jeg skal ikke drepe deg.
Selv om du kanskje dør uansett.
Din tid har kommet!
Si meg, slave, hvem tilber du?
Er han sterkere enn meg? Er han sterkere enn mine guder?
Med deres krefter kan jeg drepe deg, eller bli satt fri.
Det er min gud.
Vil du at den skal hjelpe deg?
Be om det, så skal jeg spørre om syndene dine kan bli tilgitt.
-Jeg har allerede tilbudt en rimelig pris. -Meget rimelig.
Så hvorfor hentet du ham ut hit?
Knus ham!
Hvis du sårer ham, så har han ingen verdi...
-...og tilbudet gjelder ikke. -Vi får se.
Denne slaven er anklaget for den mest avskyelige forbrytelsen.
Han gikk imot sin herre.
Han må straffes for denne forbrytelsen.
Nei! Du dreper ham!
Kjenner du det, slave?
Gi opp, Bilal, så er det over.
Rop om tilgivelse og anerkjenn oss som dine herrer.
Og disse som dine sanne guder.
Hvor mange guder er det? Kan du telle, slave?
En. Bare en.
Det kan ikke være sant!
Du er en idiot!
Jeg er fri!
Nei, Bilal!
Slutt! Han kommer til å dø!
Jeg dobler tilbudet mitt.
Jeg tror du har mistet forretningssansen din.
Solgt! Fjern steinen!
Jeg hadde gitt alt jeg eier for ham.
-For en slave? -Nei.
For en bror.
Ikke si at denne nye bevegelsen gjør slaver og adelsmenn til brødre.
Kan du tro det?
Det gjør det.
Forsiktig.
Bilal, si noe.
Søsteren hans... Jeg betaler samme pris for henne.
Du spør feil person. Jeg ga henne til Safwan som en gave.
Jeg selger henne ikke. Ikke engang for hele formuen din.
-Fjern henne! -Hva er meningen med dette?
-Slipp henne! -Stopp!
-Bilal! -Ghufaira...
TRE MÅNEDER SENERE
Jeg er evig takknemlig for at du reddet livet mitt.
Å redde ett liv, min bror, er som å redde hele menneskeheten.
Så hvordan føles det å gå på gatene i Mekka som en fri mann?
Det føles godt bare å gå.
-Hvor er Soheib? -Med Hamza og kjøpmannherren.
De venter på oss ved porten.
Ryktet om din motvilje sprer seg gjennom byen.
Umayya og slavedriverne hans vil lete etter deg.
-Vi må forlate byen. -Hvor skal vi dra?
Til en stor by som ønsker oss velkommen med åpne armer.
Tiltrekkende, er det ikke?
Mennesket skapte sverdet for å jakte og skaffe mat til familien sin.
I dag bruker mennesker sverdet til å knuse hverandre.
Dets sanne hensikt og verdi er tapt.
-Kan du lære meg å slåss? -Hvorfor?
Tror du at det hadde gått annerledes hvis du hadde et våpen?
Eller vil du ta det du vil ha ved hjelp av et sverd?
Husk at jeg bare kan vise deg hvordan du bruker det.
Men du må bestemme når og hvor.
Vold løser ikke alltid uoverensstemmelser.
Ikke la deg bli lokket inn i en kamp som du kan unngå.
-Når begynner vi? -Så snart du slipper sverdet...
...og plukker opp den pinnen.
Saad!
Greit. Da prøver vi med sparring.
-Få se hva du kan, syl. -Etter deg, eplejeger.
Snu deg, Bilal. Dukk.
Parér. Som vi øvde på, Bilal.
Ghufaira?
Jeg slo deg igjen!
Kom. Kom deg opp.
Vi sparrer mer når du har roet deg ned, Bilal.
Slå aldri et slag i sinne.
Vi skal frigjøre henne, Bilal. Ikke mist håpet.
Den som beseirer sin vrede er sterk.
Den som tilgir når han kan ta hevn, vinner ære.
Jeg lover å prøve hardere.
Lov meg at du trener denne.
Sann styrke finnes i sinnet, Bilal, ikke i våpenet.
Det er hemmeligheten til Hamza.
En dag kommer du til å oppdage din egen hemmelighet.
-Velkommen! -Velkommen, store kriger!
Velkommen til Medina!
Bli med meg. Jeg skal ta deg med til hjemmet ditt.
Vent litt!
Hvor tar du meg med?
Mamma, se på når jeg bygger et hjem!
Se når vi bygger et hus hvor vi kan samles for å spre håp.
Håp som inspirerer menn.
Han ber deg om å rope ut til dem, herre Bilal.
Herfra skal jeg rope ut til dem.
Vis meg.
Vis meg hvordan stemmen din skal inspirere andre.
Hvordan du hever stemmen din for rettferdighet og likhet.
Det jeg fryktet har skjedd, herre.
De vokser i styrke og antall.
Skal vi stå her uten å handle?
Han har rett, far.
Når en slave motsetter seg sin herre blir verden snudd på hodet.
Vi begynner her. I kveld.
Samle sammen en stor hær som knuser hvert sted som beskytter dem.
Vi begynner med våre egne husholdninger.
Let opp alle sammen...og drep dem.
Mot porten! Hamza er tilbake med flere flyktninger!
Praktfull hest.
Den fulgte etter oss på vei tilbake. Kjenner du ham?
Jeg gjør det. Vi er gamle venner.
Han var eid av Umayya tidligere.
Han har også flyktet fra undertrykkelsen.
Ta godt vare på ham.
Den gamle mannen har nyheter fra Mekka!
Undertrykkelsen blir verre for hver dag som går.
Vi har mistet så mye, men vi som slapp unna har vært heldige.
Men jeg frykter at de som er igjen snart mister livene sine.
En melding til deg fra sønnen til Umayya.
Ghufaira!
-Hvor er Bilal? -Han er der...
Mitt barn!
-Hvor er resten av dere? -Vi er de eneste som er igjen.
Ghufaira!
Ta ham med utenfor! Følg meg!
Vær så snill, vær så snill!
Det er slaven! Ta ham!
Det var en stor feil å komme tilbake hit, gutt.
Få ham på føttene!
Hvor er guden din nå?
Vent!
Ghufaira...
Fortsett.
På tide å møte guden din.
Kom!
Jeg drar ikke uten deg. Skynd deg.
ETT ÅR SENERE
Jeg visste at jeg ville finne deg her.
Jeg har ingen ord som kan få deg til å føle deg bedre.
Jeg kan bare be deg om å holde hodet klart og hjertet i sannhet.
Men vær sikker på at Gud alltid er der for deg, Bilal.
Jeg har lagd dette til deg.
Når du bestemmer deg for å bruke det,
husk å ikke la sverdet ta avgjørelsene for deg.
Herre, all ære og herlighet tilhører deg.
Vi stoler på deg i både vanskeligheter og letthet.
Disse idiotene slo seg sammen for å styrte oss.
Jeg leder angrepet fra fronten. Du må passe byen.
De truer kontrollen vår, makten vår.
Ikke skuff meg.
Beskytt oss mot all ondskap.
For det finnes ingen makt, ei heller kraft...
...bortsett fra deg. Amen.
Du tuller med meg.
Veldig uheldig.
-Se på styrken deres. -Det er for mange.
Vær sterke, menn. Ha tro.
Send inn våre tre beste.
Først knuser vi moralen deres, så tar vi dem en etter en.
Uansett hva som skjer, ikke hjelp oss. Hold linja.
Unna vei! Unna vei!
Jeg kommer til å nyte dette.
Bekjemp dem!
Angrip!
Drep alle sammen!
Kom igjen, Hamza! Løp!
Bueskyttere!
-Bueskyttere! -Nei!
Stol alltid på løven.
-Skyt! -Skyt!
Skyt!
Hvor kom det fra?
Jeg lærte av den beste.
Han er for sterk!
Slave!
Vi er brødre som dreper brødre!
Sett en stopper for dette!
Vær en større mann!
Du er ikke min bror, gutt!
Vis meg hva du kan!
Behandler du din herre slik?
La dette bli dagen da jeg ender din lidelse!
Ikke i dag, Umayya.
Det er på tide at du møter søsteren din!
Mekkas hersker har falt! Umayya lever ikke lenger.
Send bud til herrene i Hijaz. Vi må forberede oss på kamp.
-Hent herre Safwan! -Død over dem alle!
Det vil bli seire.
Seiere for sinnet og sjelen.
Seiere som bryter lenkene som binder menneskeheten.
Du gjorde godt ifra deg, lillebror.
Seiere som forener oss til en.
Men denne fienden vil ikke overgi seg.
Den kommer til å legge planer.
Den vil dvele i mørket...
...vente på en mulighet til å slå til mot hjertet vårt.
Det vil bli seire.
Og det vil komme tap som knuser hjertene våre.
Hat ei, mine brødre.
Fordi hat er en forferdelig ting.
Krig venter oss.
Måtte lyset seire.
Er dette et uttrykk for din tro, Bilal?
Avslutt dette.
Hvorfor?
Hvorfor drepte du henne?
Svar meg.
Svaret du leter etter er like utenfor vinduet.
Ifølge din tro blir du dømt etter dine handlinger.
Finnes det en bedre målestokk enn hva han gir?
Så der er hun.
Min eneste moralske handling.
Ikke la det være din siste.
Ghufaira!
Bilal!
Unna vei, unna vei!
Han skal rope ut til Mekka!
Hva vil du bli når du blir stor, Bilal?
Denne historien er inspirert av Bilal Ibn Rabahs liv (580-640 e.Kr.)
Han var kjent for sin mørke stemme og var historiens første bønneutroper.
Bilals liv lærer oss betydningen av likhet og å stå sammen.
Uten lenker...
Norske tekster: Anders Svendsen